Andronikos II Sebastos

Andronikos byl vzdáleným příbuzným Konstantina Sebastose a druhým Arkadijským imperátorem. Na rozdíl od svého předchůdce se zcela věnoval státní legislativě. Navrhl mnoho nových zákonů a upravil většinu stávajících. Za jeho vlády byl rovněž téměř vyhlazen Konstantinův kult a odstraněna většina památníků vyzývajících k jeho uctívání.

Mládí
Jako všichni Sebastosové před ním byl i Andronikos vzděláván a připravován na funkci Imperátora jako potenciální Konstantinův nástupce. Jednalo se spíše o formalitu, neboť v celé říši už dlouhou dobu panovala představa že Konstantin bude zkrátka vládnou na věky jako nesmrtelný vládce.

Korunovace
Andronikosova vláda neměla trvat dlouho, neboť Konstantinův kult plánoval jeho obřadní obětování, aby se Konstantinův duch mohl reinkarnovat do jeho těla.

Změny v legislativě
Jako první čin ve funkci zrušil Andronikos Konstantinův zákon na omezení magie a umožnil mágům v exilu vrátit se zpět do Arkadie. Rovněž mágům daroval chátrající cledaxijský chrám v Kladosii a truhlu zlatých Aureů na jeho renovaci. Tímto činem velmi popudil senát a velká část dosud většinové Konstantinovi senátní frakce se přidala k frakci konzervativní.

Z exilu rovněž přijal zpět rodinu Anastos

Konzervativci neváhali a naplánovali Andronikovo svržení a reformaci říše na republiku. Členové Konstantinova kultu v senátu toto však nemohli dovolit, vše nahlásili Andronikovi a s jeho svolením se hlavních konspirátorů násilně zbavili. Andronikos však věděl o jejich motivech. Namísto toho aby akce kultu veřejně ospravedlnil a odměnil je za záchranu svého života i říše, jak bylo domluveno, jejich činy odsoudil a přenechal jejich osud senátorům. Senát s okamžitou platností prohlásil všechny členy kultu za vlastizrádce a se svolením Imperátora rozeslal rozkazy Legiím v každém městě, aby zlikvidovali lokální chrámy kultu. Kultisté kteří byly zároveň senátory byly na místě zadržení, aby nemohli varovat své druhy a ráno druhého dne byli veřejně popraveni.

Během krátké doby se tak Andronikos zbavil jak svých odpůrců, tak lidí co mu usilovali o život. Aby si ještě utvrdil podporu v senátu a zamezil budoucím Imperátorům v absolutní kontrole nad říší, tak jako tomu bylo za Konstantina, přenechal mu část svých pravomocí.

Smrt
Neustálý stres a strach si vybrali svou daň a Andronikosovo duševní zdraví se v posledních měsících jeho života velice zhoršilo. Stával se stále více paranoidním až do bodu kdy se odmítal setkávat se svou rodinou i přáteli. Nakonec zemřel roku 332 5E na srdeční zástavu když byl vyděšen služebnou, která omylem upustila tác s nádobím.