Edmond de Galiret

Mladší dvojče Isabelly de Galiret. Vždy své setře záviděl a sám se toužil stát Rallijským králem.

I přes tuto rivalitu si se svou sestrou v mnoha věcech poměrně rozuměli.

Osobnost
Edmond byl impulsivní ale zásadový. Narozdíl od svých sourozenců nejraději se všemi jednal napřímo a bez okolků.

Biografie
Po zmizení Isabelly se Edmond stal korunním princem, čímž se mu splnil životní sen. I přesto sám zahájil rozsáhlé vyšetřování za pomoci všech svých zdrojů.

Jeho radost však neměla dlouhého trvání neboť Renard i Diomedes byli odhodláni královskou svatbu i tak zrealizovat. Edmond tedy musel, i když velice neochotně, souhlasit se sňatkem s Reginou Sebastos.

Ze svatby naštěstí nakonec sešlo když Regina uprostřed obřadu utekla.

Edmond tajně zafinancoval výstavbu pobřežních pevností na ostrovech obklopující Prydimos. Zásluhu za jejich vybudování si přivlastnil Demetrios, což mu zvedlo popularitu u lidu i Tevonijského senátu. Výměnou však Demetrios musel přislíbit podporu Rallijskému království a rovněž na Prydimosu vybudovat větší armádu pod záminkou vycvičení personálu pro nové pevnosti.

Když král Renard onemocněl byla vláda na Rallií rozdělena mezi Edmonda a Gilberta.

Edmond dal své plány do pohybu. Jelikož silně zakořeněné defensivní doktríny nevyhovovali jeho současným zájmům najal žoldáckého kapitána Juana Trevollianiho k vycvičení Rallijské armády v ofensivním boji.

Původně plánoval si za pomoci Demetria přivlastnit Ektopolis a to pak využit jako výchozí pozici k invazi do kmenových chanátů. V případě nutnosti byl ochotný se v jednáních Prydimosu i okolních ostrovů s pevnostmi vzdát. Dohoda s Demetriem sice zahrnovala i jeho připojení k Rallijskému království to však nemuselo být ihned. Pak se Edmondovi však do ruky dostal svitek popisující skrytou pokladnici nacházející se na jižní části Prydimosu, čímž se jeho priority značně změnili.

Tevonijská krize
Na pomoc si Edmond přizval Juana Trevollianiho. Ten připravil plán ve kterém znemožní horníkům na Prydimosu těžbu. Generál Georges Charles Le'Ront varoval Edmonda před možnými následky a hrozby konfliktu s Arkadijskou říší. Trevolliani však oba ujišťoval že udrží situaci pod kontrolou. Edmondovi se sice plán příliš nelíbil. NIcméně v sázce bylo příliš mnoho takže nakonec, i přes protesty generála Le'Ronta, souhlasil.

Edmond se zúčastnil strategické porady, kde zjistil že součástí Arkadijských sil je i Manuel Isaaces. Narychlo tedy pověřil Adriena de Tyroiz a jeho batalion cestou na sever společně s Manuelovou kohortou.

Po incidentu vedoucímu ke zlikvidování Arkadijských kohort Edmond zuřil. Uvědomoval si vážnost situace a chvíli zvažoval i opuštění ostrova. Byl už ale ve fázi ze které nebylo návratu. Sepsal tedy omluvný dopis Dekalijskému prokonzulovi Tertiovi.

Následovala mírová jednání, jenž se odehrávala v senátní budově Tevoniopolis. Začala se rýsovat dohoda ve kterém by Ektopolis a Prydimos s přilehlými ostrovy přešel pod Rallijskou kontrolu a zbytek Tevonijského soustroví by získala Arkadijská říše. Tevonijský senát s tímto nemohl souhlasit neboť by to znamenalo zánik jejich republiky. Senátoři začali protestovat a v senátní budově vypukl chaos. Situaci uklidnit až Julius, když všem přítomným připomněl, že existence Tevonijské republiky je podmíněna smlouvou mezi Arkadií a Rallií, která měla zaručit mír mezi oběma národy. Edmond se přidal a odcitoval část smlouvy ve které bylo stanoveno, že pokud by se obě strany dokázali dohodnout na rozdělení sporného území je možné republiku rozpustit. Návrh nové smlouvy byl pak ještě poslán ke schválení Arkadijskému senátu.

Edmond se právě chystal odplout do Tevoniopolis podepsat finální verzi mírové dohody, když do paláce vběhl posel s informací, že Julius Anastos zaútočil na pevnosti na dvou nejsevernějších ostrovech po té co mu odmítl umožnit pokračovat s Arkadijskou flotilou směrem k Prydimosu. Dle všeho se totiž Manuelovi podařilo Juliovi doručit zprávu s žádostí o pomoc.

Edmond byl nucen rychle jednat a tak nařídil okamžitý útok na Norymii. Jednotky pod vedením Trevollianiho zahájili frontální útok na bývalé Rallijské kontrolní stanoviště. Zatímco generál Le'Ront provedl vylodění na Norymijských východních plážích. Souběžně vyslal dva bataliony na jih, ty měli za úkol uvázat na sebe Manuelovi jednotky a znemožnit jim tak včasný návrat do Norymie.

Díky včasnému zásahu konzula Julia Anasta však útok selhal a Rallijci byli nuceni stáhnout se zpět.

Během obléhání Stipiosu se Edmondovi společně s Demetriem a generálem Le'Rontem podařilo s částí Rallijské flotily z ostrova uniknout. Demetrios se od nich se zbytkem Prydimosského námořnictva odpojil a vylodil se v Ektopolis. Edmond pokračoval dále na jih a stáhl své muže do pohraniční pevnosti Estmur.